Od pera do dlijeta – analiza uzora za morfologiju slôvā na natpisu kotorskih ciborija - Zornija, Meri (ASPICE HUNC OPUS MIRUM: zbornik povodom sedamdesetog rođendana Nikole Jakšića, 2020)
U radu se obrađuje natpis na poznatoj mramornoj arkadi s lavovima te na tri srodna fragmenta predromaničkih ciborija pronađenih unutar ili u blizini katedrale Sv. Tripuna u Kotoru, koje veže isto radioničko porijeklo. Natpis je, dijelom i zbog svoje neuobičajene morfologije koja se odlikuje intenzivnim ukrašavanjem slova točkicama i polukružićima, dosada izazivao različita tumačenja, pa i stranputice u dataciji reljefa, koji su pak nesumnjivo produkt 1. polovine 9. stoljeća. Natpis je u crnogorskoj literaturi nedavno rekonstruiran kao jedinstvena cjelina na temelju zapisa pronađenog u zborniku starih kotorskih isprava prepisanom u 19. stoljeću, a koji se danas čuva u Arhivu HAZU-a u Zagrebu. Donose se novi argumenti koji potvrđuju prethodno iznesenu pretpostavku Vedrane Delonga da je natpis inspiriran kaligrafijom beneventanskog pisma. U tom smislu uspoređen je s epigrafskim spomenicima rane i zrele romanike s područja Dalmacije i Apulije, od kojih najviše sličnosti pokazuje s natpisima na nekim benediktinskim lokalitetima u Boki kotorskoj (Sv. Petar u Donjim Bogdašićima, Sv. Mihovil na Prevlaci kod Tivta). Zatim su iznesene konkretne analogije u nizu beneventanskih rukopisa uglavnom iz 11. stoljeća, od kojih neki spadaju u sam vrh apulijske (Exultet svici skriptorija u Bariju) te montekasinske iluminacije u doba opata Deziderija (1058.-1087.). Na temelju navedenih primjera dade se zaključiti da srodna grafička manira ukrašavanja slova točkicama i kružićima potječe iz Apulije i Montecassina, a korištena je i u dalmatinskim skriptorijima od 11. sve do 13. stoljeća, kako to potvrđuju primjeri iz Zadra, Trogira i Raba. Najbliže paralele za kotorski natpis ipak su lokalnoga porijekla te povezane s benediktinskim lokalitetima i knjižnom produkcijom pretpostavljenoga katedralnog skriptorija u Kotoru, posebno s Kotorskim pontifikalom iz sredine 12. stoljeća. Ondje su beneventanski kodeksi ukrašavani u skladu sa suvremenim likovnim strujanjima iz južne Italije, a ujedno su služili i kao inspiracija za natpise u kamenu.