Sancto Grisogono quo gaudet Iadra patrono – posvetni natpis iz crkve Sv. Krševana i tradicija prijenosa svečeva tijela (translatio ) u Zadar - Vedriš, Trpimir (ASPICE HUNC OPUS MIRUM: zbornik povodom sedamdesetog rođendana Nikole Jakšića, 2020)
Polazeći od raščlambe danas izgubljenog natpisa u glavnoj apsidi crkve Sv. Krševana u Zadru, u članku se raspravlja o „liturgijskoj memoriji” i „društvenom sjećanju” na prijenos Sv. Krševana u Zadar u kasnome srednjem vijeku. Natpisi koji su predmet ove raščlambe bili su poznati starijim zadarskim povjesničarima, a objavio ih je Carlo Federico Bianchi u prvom svesku svoje knjige Zara Cristiana, tumačeći ih u kontekstu posvete samostanske crkve 4. svibnja 1175. godine i pripisujući posvetu prvome zadarskom nadbiskupu Lampridiju (1154.-1179.). U žarištu autorova zanimanja su implikacije mogućeg novog čitanja „dvaju slova Q” iz posvetnih natpisa. Naime, „prvo” slovo „Q” bilo je pročitano kao kratica (QV) riječi quarto i protumačeno kao dio referencije na ”četvrti svibnja”, dan posvete samostanske crkve Sv. Krševana. „Drugo” slovo „Q” odnosi se na čitanje kratice QSECLA kao quinque saecula, tj. „pet stoljeća” otkad Zadar uživa zaštitu Sv. Krševana. Kao uvod u predmetnu raščlambu autor u članku donosi kratak pregled povijesti samostana i crkve Sv. Krševana te raspravlja o (ne)povijesnosti „otkrića” relikvija Sv. Krševana 1056. godine. Smještajući raščlambu natpisa u kontekst posvete crkve za nadbiskupa Lampridija, autor podsjeća na okolnosti nestanka natpisa iz crkve koje je, zahvaljujući podatku sačuvanom u humanističkoj kompilaciji obitelji Ivčević, moguće datirati u kraj 18. stoljeća. Ključan detalj za ovu raspravu jest crtež koji ne samo da potvrđuje Bianchijev opis natpisa, već donosi i nekoliko dragocjenih podataka za osvježavanje razumijevanja tog natpisa. Na tom tragu autor razrađuje i moguće implikacije nove interpretacije odnosa natpisa i najstarijih podataka o blagdanu prijenosa Sv. Krševana u srednjovjekovnom Zadru. Uz opažanja o mogućim i dosad neuočenim vezama te podudarnostima, dotiče se i nešto mlađeg natpisa Stane, kćeri Petronje, upozoravajući na važnost smještanja interpretacije u specifičan društveni i povijesni kontekst. Držeći da spomen „pet stotina godina” zabilježen na natpisu iz 1175. godine ne treba nužno čitati kao povijesno svjedočanstvo o stvarnom vremenu prijenosa relikvija Sv. Krševana u Zadar, smatra ga oblikom „kolektivnog sjećanja” učvršćenoga u okviru početaka komunalnog kulta Sv. Krševana u Zadru krajem 12. i početkom 13. stoljeća.