Croatica et Slavica Iadertina znanstveni je časopis Odjela za kroatistiku i Odjela za rusistiku Sveučilišta u Zadru s međunarodnim uredništvom i znanstvenim savjetom, a financira se uz potporu Ministarstva znanosti i obrazovanja Republike Hrvatske. Časopis je pokrenut je 2005. godine kao godišnjak. Od 2011. godine izlazi u dva sveska godišnje u tiskanome i elektroničkome obliku. Elektroničke verzije obaju svezaka objavljuju se najkasnije u prosincu kalendarske godine na koju se broj odnosi. Časopis isključivo objavljuje prethodno neobjavljene radove. Namijenjen je diseminaciji novih rezultata kroatističkih i slavističkih istraživanja, ali objavljuje i rezultate istraživanja iz drugih humanističkih disciplina ukoliko se procijeni da ona kroatistiku i slavistiku potiču na interdisciplinarnost te na teorijske i metodološke inovacije. Uz istraživačke članke, koji se objavljuju u kategorijama izvorni znanstveni članak, prethodno priopćenje, pregledni članak ili stručni članak, časopis objavljuje i kritička izdanja kraćih nepoznatih ili neobjavljivanih vrela koja književnoj historiografiji nameću nova istraživačka pitanja te kritičke prikaze važnih monografija, novih brojeva serijskih publikacija, znanstvenih skupova i mrežnih istraživačkih alata, ali i manji broj prigodnih članaka. Osim na Hrčku (https://hrcak.srce.hr/casopis/164), časopis se u elektroničkome obliku objavljuje i na Mrežnoj izdavačkoj platformi Sveučilišta u Zadru: https://morepress.unizd.hr/journals/csi. Članci se isključivo zaprimaju u elektroničkome obliku slanjem na adresu: csi.unizd@gmail.com. Autorima se ne naplaćuje objava rada. Honorari se ne isplaćuju ni autorima ni recenzentima. Obveze autora, uredništva i recenzenata temelje se na COPE-ovim smjernicama (https://publicationethics.org i https://publicationethics.org/files/u2/Best_Practice.pdf). Sa zaprimljenim prilozima postupa se povjerljivo. Prilozi se pri zaprimanju anonimiziraju kako bi se osiguralo potpuno nepristrano uredničko vrednovanje na temelju sadržaja. Odluku o pokretanju recenzentskoga postupka i izboru recenzenata donosi Uredništvo nakon uvida u prethodno anonimiziran rukopis. Uredništvo zadržava pravo da bez pokretanja recenzentskoga postupka uz pisano obrazloženje odbije rukopise koji su istraživački manjkavi ili im sadržaj nije povezan s djelokrugom časopisa. Odluku o objavljivanju istraživačkih radova i njihovoj kategorizaciji donosi Uredništvo nakon dviju pozitivnih izvanjskih dvostruko slijepih recenzija. Za rukopise koji u prvome krugu recenzija dobiju jednu pozitivnu i jednu negativnu recenziju traži se mišljenje trećega recenzenta. Autorima se omogućuje uvid u anonimizirane recenzije. Časopis se referira u Linguistic Bibliography, Bibliography of Slavic Linguistics, Humanities International Index, Humanities Source Ultimate i European Reference Index for the Humanities, the Social Sciences (ERIH PLUS) and SCOPUS. Nacionalno vijeće za znanost, visoko obrazovanje i tehnološki razvoj časopis je kategoriziralo kao A1 časopis u području humanističkih znanosti (NN 72/2019). Recenzija: dvostruka recenzija, dvostruko slijepa recenzija, tuzemna i inozemna, samo kategorizirani radovi Prva godina izlaženja: 2005 Učestalost izlaženja u godinu: 2 Područja pokrivanja: književnost, filologija, humanističke znanosti - Upute suradnicima (PDF) - Upute recenzentima i recenzentski obrazac (docx) - Dokument o izdavačkoj etici i prava korištenja (docx) - Urednički odbor - kontakti Prava korištenja: Croatica et Slavica Iadertina podržava DOAJ načela otvorenoga pristupa. Časopis autorima ne naplaćuje objavu radova. Autori zadržavaju autorska prava nad svojim radom i pravo na objavljivanje bez ograničenja. Korisnici smiju besplatno i bez odgode čitati, preuzimati, kopirati, distribuirati, tiskati, pretraživati ili stavljati poveznice na materijal te ga mijenjati ili koristiti na druge zakonite načine, uz obavezno citiranje izvornika, sukladno CC BY 4.0 licenci. Zahtjevi za pretplatu na tiskani oblik časopisa šalju se na adresu izdavastvo@unizd.hr
Etnički stereotipi u hrvatskim dijalektnim frazemima
Frazemi su neiscrpan izvor analize čovjekove percepcije svijeta i njegova odnosa prema njemu. Pritom se nerijetko utvrđuje brojnost negativno konotiranih frazema. Analize uglavnom obuhvaćaju razlike među nacionalnim frazemima, dok su dijalektni frazemi rubno obrađeni. Dosadašnja frazeološka istraživanja potvrdila su da se u mnogim frazemima zrcali velik broj predrasuda i stereotipa. Dio je takvih stereotipnih frazema potvrđen u više jezika, dio samo u jednome jeziku, a dio samo u određenome narječju ili mjesnome govoru. Premda posljednjih godina raste zanimanje za obradu stereotipa u pojedinim dijalektima, nema još cjelovita opisa etničkih stereotipa u svim hrvatskim narječjima. Stoga je cilj ovoga istraživanja proučiti dostupnu dijalektnu frazeološku građu svih triju hrvatskih narječja: kajkavskoga, čakavskoga i štokavskoga. Građa je prikupljana dvama načinima: ekscerpiranjem frazema iz pisanih izvora u kojima su potvrđeni etnički stereotipi te samostalnim terenskim istraživanjem. Analizom se željelo utvrditi koji su etnonimi najbrojniji, koji su potvrđeni u frazemima svih triju hrvatskih narječja, koji su specifični za određeni mjesni govor te koji stereotipi prevladavaju. Rezultati su pokazali da je bez obzira na dijalektne i prostorne razlike među hrvatskim narječjima većina etničkih stereotipa zajednička cijeloj jezičnoj zajednici. Razlike koje se pojavljuju odraz su specifičnosti pojedinih sredina i uloga koje su u njima igrali ili još uvijek igraju pripadnici nekoga naroda.
Autorska prava (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Karakterizacija likova u romanu Knjiga gorkog prijekora Ivana Aralice
Konstelacija povijesti i književne fikcije u svijesti recipijenta u bitnome je određena autorovom umješnošću karakterizacije likova i realizacije književne stvarnosti. Višestruka književna afirmacija hrvatskog književnika Ivana Aralice realizirana njegovim povijesnim romanima, posebnu važnost zadobiva njegovim romanom Knjiga gorkog prijekora kojom se bavi ovaj rad. Aralica kroz refleksiju vlastitoga povijesnog znanja o gradu Zadru i o jednom od najvrjednijih hrvatskih spomenika 14. stoljeća, škrinji svetog Šimuna koju je kraljica Elizabeta naručila u čast lokalnom svecu i u svrhu osnaživanja saveza Zadra i ugarske krune, gradi identitete svojih likova. Destrukcija grada i konstrukcija povijesne ličnosti kraljice Elizabete Kotromanić kroz književni lik mlade djevojke u bitnome odražavaju Araličinu sposobnost prikazivanja stanja njegovih junaka i junakinja bez obzira na to kojem stupnju povijesne i značenjske hijerarhijske ljestvice pripadali. Interpretacijom Araličina književnog postupka, koji se ponajviše očituje načinima karakterizacije likova i prikazom stanja društva, ovjerava se Araličina suvremena, originalna književna koncepcija.
Elma Durmišević: Univerbacija u bosanskom jeziku. Biblioteka Bosnistika. Monografije, knjiga 26. Sarajevo: Slavistički komitet, 2023. 234 str. ISBN: 978-9958-648-30-4 UDK: 821.163.4 DOI: 10.15291/csi.5082
Okazionalizmi i neoderivati kao odraz lingvističke kreativnosti (u komentarima na društvenoj mreži YouTube)
Rad je posvećen razmatranju figurativnih nominacija koje odražavaju specifičnosti lingvističke kreativnosti, pragmatički potencijal, vrijednosne stereotipe i evaluativne sudove sudionika rasprava o informacijsko-komunikacijskom videosadržaju. Posebna se pozornost posvećuje tematskoj polifoniji komentara ispod videozapisa društveno-političke usmjerenosti (replikama, dijalozima, ideološkim i emocionalnim narativima sudionika komunikacijske interakcije, s njima povezanim govornim činovima te uzvičnoj frazeologiji). Utvrđeni su mehanizmi tvorbe novih riječi, uključujući afiksaciju, kontaminaciju, frazeološku i imensku derivaciju te poigravanje precedentnim imenima i sl. Analiza je pokazala visok udio složenih derivata – okazionalizama nastalih na temelju slenga, jezičnog substandarda i kolokvijalnih oblika, koji u pravilu nose pejorativnu evaluaciju. Predloženi pristup omogućio je identificiranje različitih načina modeliranja jezične igre u diskursu društvenih mreža, uključujući polisemiju semantičkih struktura (povezivanje doslovnih i frazeološki vezanih značenja riječi), homonimiju, tvorbenu i paronimijsku atrakciju, figure dvostrukoga ponavljanja, aluzije, asonancu, grafičku hibridizaciju i deformaciju te transformaciju ustaljenih izraza i dr.
Ruska književnost u repertoaru Slovačkoga narodnoga kazališta: Pripovijest o tome kako su se posvadili Ivan Ivanovič i Ivan Nikiforovič
Članak je posvećen analizi adaptacije priče N. V. Gogolja Pripovijest o tome kako su se posvadili Ivan Ivanovič i Ivan Nikiforovič u izvedbi Slovačkoga narodnoga kazališta, u režiji Olega Lipcina. Cilj je istraživanja utvrditi obilježja scenske interpretacije klasičnoga teksta i njegove transformacije u suvremeni kulturni kontekst. Metodološku osnovu istraživanja čine suvremene teorije prilagodbe književnoga djela za scenu, analitički pristup kazališne semiotike i performativne studije koje omogućuju da se predstava smatra interpretativnim i kulturno uvjetovanim događajem. Autor pokazuje kako klasično djelo iz 19. stoljeća, temeljeno na satiričnu prikazu ljudske sitničavosti i besmislenih parnica, poprima novi oblik u suvremenome slovačkome kulturnome kontekstu. Razmatraju se obilježja scenografskih rješenja, uključujući kamerni prostor plavoga salona, simboličko uređenje kuća likova i groteskno razdvajanje uloga Ivana Nikiforoviča i Agafije Fedosejevne. Posebna se pozornost posvećuje pretvaranju komičnoga Gogoljeva djela u tragično- alegorijski oblik: scena s uništenjem tužbe figurom svinje, pojava lika ratnoga invalida i konačna projekcija okvira sukoba stvaraju asocijacije na aktualne geopolitičke događaje iako se riječ rat ne spominje na pozornici. Analizom se pokazuje kako lokalni spor može postati metaforom destruktivnoga otuđenja, a adaptacija klasika postaje instrumentom kulturnoga dijaloga. Rad naglašava društvenu angažiranost predstave, njezinu političku i umjetničku višeslojnost te važnost doprinosa O. F. Liptsina suvremenomu slovačkomu kazalištu.
„Pjesma o neznanom vojniku” Osipa Mandeljštama: iskustvo sporog čitanja
Cilj je članka objasniti nekoliko fragmenata jednog od najtežih za razumijevanje djela Osipa Mandeljštama. Izvori su nejasnoća u književnom tekstu, među ostalim: 1) obilna upotreba semantičkih transfera, često lišenih kontekstualne potpore potrebne za jednoznačno tumačenje (što je tipično za simbolizam, čijom su se tehnikom koristili Aleksandar Blok, Marina Cvetajeva, Osip Mandeljštam); 2) oslanjanje na konsituaciju, koja nije poznata svim adresatima ili je namjerno prikrivena; 3) opterećenje često neprepoznatljivim intertekstualnim asocijacijama itd. Kako bi se postigao ovaj cilj, razvijena je poliaspektna metoda analize tamnih mjesta, čiji alati uključuju analizu vodoravnog i okomitog konteksta, konsituativno testiranje, tehnike transformacijske analize itd.; na temelju toga sastavljena su brojna objašnjenja. Tako je središnja slika Mandeljštamova teksta, napisana u retorički uzvišenome, svečanom stilu, fantazmagorički groteskna slika plinskog napada, u kojoj su simbolički koncentrirane strahote rata. Kontekstualna analiza pokazala je da govorimo o iperitu koji uzrokuje: 1) pojavu čireva, na čijim se mjestima naknadno stvaraju ožiljci koji podsjećaju na tragove malih boginja: otuda metaforički epitet malih boginja, koji je Osip Mandeljštam pripisao tom plinu; 2) gušenje: referencu na tu činjenicu sadrži stih I boriti se za životni zrak ‘gušiti se’. Prihvaćena interpretacija tog plina kao fozgena, u znanstvenoj literaturi sporna jer fozgen ne ostavlja tragove na koži. Slika napada izvedena je tehnikom očuđujućeg zatamnjenja jer: 1) izravna nominacija fizioloških pojava (poput čireva, gušenja, povraćanja itd.) nije kompatibilna s visokim stilom pripovijedanja; 2) zatamnjenje daje opisu profetički karakter i heurističku vrijednost. Treba pretpostaviti da potreba za održavanjem metričke sheme i proizvodnjom potrebne rime, koja je važna za pjesnički govor, namećući značajna ograničenja u izboru riječi, utječući na njihov redoslijed, dovodi do semantičkih anomalija i zatamnjenja smisla, a time i do relativne (u usporedbi s prozom) tolerancije pjesničkog govora: 1) semantičke inkogerencije; 2) određenog stupnja zatamnjenja kao stilske norme.
Zavodljivo pripovijedanje: hipoteza Geoffreyja Millera o ulozi seksualne selekcije u evoluciji pripovjednog stvaralaštva
U ovom radu predstavlja se i kritizira hipoteza Geoffreyja Millera o presudnoj ulozi seksualne selekcije u evoluciji pripovjednog stvaralaštva. Rad je strukturiran u tri dijela. U prvom se dijelu rada predstavlja teorija seksualne selekcije i navode se razlozi zbog kojih je Miller primjenjuje izvan njezine izvorne biološke domene. Detaljnije se razmatra Darwinova distinkcija između prirodne i seksualne selekcije te se pokazuje kako Miller reinterpretira potonju kao proces oblikovanja ne samo fizičkih već i mentalnih karakteristika bića. Prema Milleru, specifično ljudske mentalne značajke – poput jezika, umjetničkog stvaralaštva, morala i kreativnosti – razvile su se u kontekstu udvaranja kao pokazatelji sposobnosti na temelju kojih su oba spola birala partnere. U drugom dijelu rada pokazuje se da te značajke ne ispunjavaju kriterije po kojima se inače prepoznaju pokazatelji sposobnosti. Pokazatelji sposobnosti trebali bi se razviti u potpunosti nakon spolnog sazrijevanja, trebali bi se slabije razvijati kod pojedinaca čije je opće fizičko stanje loše te, općenito gledajući, ne bi primarno trebali pridonositi povećanju izgleda za opstanak organizma, već bi te izglede mogli čak i smanjiti – ništa od toga ne možemo reći u pogledu mentalnih sposobnosti koje Miller razmatra. U trećem se dijelu rada kritički preispituje i odbacuje Millerova teza da je pripovjedno stvaralaštvo evoluiralo u svrhu udvaranja. Pripovjedno stvaralaštvo aktivnost je koja može biti iskorištena u svrhu seksualnog natjecanja – kao i mnogi drugi tipovi ponašanja – no Miller ne predstavlja dovoljno dobre razloge za vjerovanje da je ona evoluirala radi te svrhe.
Uloga jezičnog prijenosa u glagolsko-imeničkim kolokacijama na primjeru autentičnih tekstova iz područja pomorstva
U ovome radu istražuje se uloga jezične kompetencije i prijenosa značenja iz prvog jezika (J1, hrvatski) u drugi jezik (J2, engleski) kod studenata pomorskoga engleskog jezika. Sudionici su u zadatku leksičke odluke ocjenjivali prihvatljivost glagolsko-imeničkih (GI) kolokacija u autentičnom kontekstu. Sam zadatak sastojao se od 18 GI kolokacija iz drugog jezika (J2) koje su prikazane u tri uvjeta: daJ1 (prihvatljivo u J1), daJ2 (prihvatljivo u J2) i neJ1/J2 (neprihvatljivo u oba jezika). Za procjenu jezične kompetencije u J2 korišten je test LexTALE koji mjeri ukupno poznavanje vokabulara engleskog jezika. Rezultati pokazuju da su ispitanici češće ocjenjivali izraze koji postoje u prvom jeziku (J1) kao prihvatljive te da je prijenos značenja iz prvog jezika često korištena strategija u procesu učenja kolokacija. Međutim, Pearsonov test korelacije pokazao je slabu do umjerenu pozitivnu povezanost uspjeha na LexTALE testu i rezultata na zadatku leksičke odluke, što može značiti da uporaba prijenosa iz prvog jezika (J1) kao strategije učenja nije strogo vezana uz razinu jezične kompetencije u J2. Studenti s višom razinom poznavanja engleskog jezika imaju veću sposobnost primjene drugih strategija poput pogađanja značenja s pomoću konteksta, dok oni s nižom razinom češće koriste prijenos značenja iz J1 kao pomoćnu strategiju. Nadalje, potvrđena je povezanost poznavanja drugog jezika (J2) i uspješnog prepoznavanja J2 GI kolokacija, što ima implikacije za unapređenje metodologije poučavanja vokabulara u području jezika struke. Ovo istraživanje doprinosi teorijskim saznanjima o jezičnom prijenosu te praktičnim spoznajama za unapređenje obrazovnih pristupa poučavanju vokabulara za specifična područja poput pomorstva, gdje je precizno i funkcionalno poznavanje stručnog vokabulara ključno za komunikaciju u profesionalnom okružju.
Deminutivi i augmentativi u prijevodu: eksplorativna studija u okviru sistemske funkcionalne lingvistike romana Dubravke Ugrešić Baba Jaga je snijela jaje
Ovaj rad donosi prikaz eksplorativnoga međujezičnoga istraživanja semantičke domene deminucije i augmentacije. U teorijskome okviru sistemske funkcionalne lingvistike (SFL) ispituje se način na koji se značenja deminutivnosti i augmentativnosti, izražena morfološkim i leksičkim sredstvima poput umanjenica i uvećanica, realiziraju u narativnome diskursu. Analiza se temelji na romanu Dubravke Ugrešić Baba Jaga je snijela jaje, tj. na njegovu prvome dijelu, u kojemu se pripovjedačica učestalo koristi deminutivnim izrazima kako bi oblikovala prikaz osobnosti i ponašanja svoje majke. Ti izrazi obuhvaćaju evaluativni stav pripovjedačice i njezin prikaz majčina govora, pri čemu umanjenice i uvećanice funkcioniraju kao jezični pokazatelji fizičke i psihičke krhkosti majke. Sastavljen je korpus od 200 rečenica iz prvoga dijela hrvatskoga izvornika i njegovih prijevoda na španjolski, engleski, talijanski i portugalski jezik. Rečenice su unesene u proračunsku tablicu radi usklađenosti i identifikacije deminutiva i augmentativa u izvorniku i prijevodima. Najprije je provedena kontekstualna analiza izvornoga teksta i prevedenih tekstova. Zatim je svaka pojava razvrstana u dvije kategorije: (1) umanjenica/uvećanica prevedena kao umanjenica/uvećanica i (2) umanjenica/uvećanica prevedena kao neumanjenica/neuvećanica. Učestalost svake kategorije izračunata je za svaki jezični par (izvorni – ciljni jezik). U završnoj fazi provedena je analiza prema tipološkim i registarskim ograničenjima, uz razmatranje prevoditeljskih izbora koji se mogu pripisati prevoditeljevu interpretativnu razumijevanju izvornoga teksta. Rezultati upućuju na to da se pojedini jezici naslanjanju na različite leksičke i gramatičke resurse za izražavanje deminucije i augmentacije, pri čemu prevoditeljske odluke imaju značajnu ulogu u oblikovanju prikaza lika i afektivnosti. U širemu smislu, istraživanje pokazuje da pristup utemeljen na sistemskoj funkcionalnoj lingvistici omogućuje dublje razumijevanje međuodnosa jezičnoga sustava, prevoditeljske prakse i stvaranja značenja u tipološki različitim jezicima.
Interakcija slovačkog i ukrajinskog jezika u procesu integracije ukrajinskih migranata u Slovačkoj
Ovaj se članak usredotočuje na kulturne i društvene aspekte integracije migranata u društvo primatelja, s posebnim naglaskom na Ukrajince, koji su stigli u Slovačku prije početka rata. Cilj je istraživanja analizirati kako jezična kompetencija utječe na uspješnu prilagodbu migranata, njihovu uključenost u društvene odnose, kao i na stvaranje osjećaja pripadnosti novomu sociokulturnom okružju. U kontekstu sve veće imigracije u srednjoj Europi pitanje odnosa između jezičnih vještina i integracijskih procesa dobiva posebnu važnost jer jezik djeluje ne samo kao komunikacijski alat već i kao važan element identiteta i kulturnog samoodređenja. Prvi dio članka predstavlja teorijski pregled pojma kulturne integracije u znanstvenom diskursu. Empirijski dio studije temelji se na nizu polustrukturiranih intervjua s ukrajinskim migrantima koji žive u različitim regijama Slovačke. Ta metoda omogućuje ne samo prepoznavanje općih trendova već i izdvajanje individualnih razlika u percepciji integracije, motivaciji za učenje jezika, kao i u procjeni vlastitog iskustva interakcije s lokalnom zajednicom. Intervjui pokazuju da razina znanja slovačkog jezika izravno utječe na kvalitetu društvenih veza, pristup tržištu rada i obrazovnom sustavu, pa čak i na samopouzdanje migranata. Oni koji aktivno uče jezik i koriste se njime u svakodnevnoj komunikaciji primjećuju veću razinu povjerenja lokalnih stanovnika i osjećaj pripadnosti novom društvu.
Razumijevanje medicinskog jezika: izazovi i važnost jasne komunikacije liječnika i pacijenata u hrvatskome zdravstvenom sustavu
Medicinski jezik specijalizirani je oblik komunikacije koji koriste zdravstveni djelatnici u svojoj svakodnevnoj praksi i medicinskim istraživanjima. Na njega snažno utječu globalizacija te napredak u tehnologiji i znanosti, što dovodi do stalne evolucije medicinskog rječnika i stvaranja novih pojmova i značenja. Učinkovita komunikacija u zdravstvenom okružju ovisi o međusobnom razumijevanju liječnika i pacijenata. Međutim, to je razumijevanje često otežano razlikama između svakodnevnog jezika kojim se koriste pacijenti i stručnoga medicinskog jezika kojim se koriste liječnici, što može predstavljati prepreku u komunikaciji. Nedostatak razumijevanja i jasne komunikacije može dovesti do nesporazuma, sukoba, pa čak i medicinskih pogrešaka. Ovo istraživanje analizira načine na koje uporaba medicinskog jezika i terminologije može predstavljati prepreku u komunikaciji s pacijentima te razmatra strategije kojima se pacijenti i liječnici služe za postizanje međusobnog razumijevanja. Podatci analizirani u ovom radu prikupljeni su tijekom terenskog istraživanja provedenog u Zagrebu od 2017. do 2020. godine putem polustrukturiranih intervjua. U radu su korišteni podatci iz jedanaest intervjua u kojima se medicinski jezik spominje kao značajan čimbenik – pet intervjua provedeno je s korisnicima zdravstvenih usluga koji su imali različite dijagnoze i oblike liječenja, a šest s liječnicima različitih medicinskih specijalnosti. Iako broj sudionika u istraživanju nije dovoljan kako bi se prikazalo opće stanje komunikacijskih izazova u hrvatskome javnom zdravstvu, istraživanje se usredotočuje na to kako se širi društveni i institucionalni procesi odražavaju u osobnim iskustvima i pogledima ispitanika. Iskustva sudionika potvrđuju da je neposredna i dvosmjerna komunikacija liječnika i pacijenata presudna za postizanje uspješnih ishoda liječenja. Iako suvremene digitalne tehnologije i komunikacijski alati mogu olakšati prevladavanje komunikacijskih prepreka, unapređenje komunikacije ostaje i dalje složen izazov u okviru preopterećenoga zdravstvenog sustava obilježenog nedostatkom kadra, dugotrajnim listama čekanja, regionalnim razlikama i niskim primanjima.
Ovladavanje sustavom osobnih zamjenica i poteškoće u učenju i poučavanju hrvatskog kao inog jezika
Osoba je sveprisutna i ujedno središnja jezična kategorija. Brojne vrste riječi sadržavaju kategoriju osobe. Izravno se javlja u osobnim zamjenicama, dok se manje izravno očituje u sljedećim vrstama riječi: glagolima, posvojnim zamjenicama te pridjevima. Na implicitan se način kategorija osobe nalazi u imenicama. U različitim se jezicima kategorija osobe izražava na različite načine, što u slučaju poučavanja stranih jezika može dovesti do određenih poteškoća na početnoj razini. U europskim jezicima sustavne su razlike relativno male (uglavnom postoje jezici s rasponom od šest do osam različitih oblika za zamjenice), no usprkos tome mogu prouzročiti određene poteškoće u poučavanju i njihovoj pravilnoj uporabi. U radu se govori o poteškoćama na koje se nailazi prilikom poučavanja hrvatskog kao inog jezika. Fokus je stavljen na probleme koji se javljaju na početnoj razini kada se učenik/ polaznik tečaja susreće prvi put s jednim relativno velikim sustavom osobnih zamjenica kakav postoji u hrvatskom jeziku (deset osobnih zamjenica). Korpus je sačinjen od izbora najčešćih primjera pogrešne uporabe zamjenica koji su prikupljeni na jezičnim tečajevima održanim od 2017. do danas. Isto tako, jedan manji dio korpusa čine primjeri preuzeti iz sljedećih udžbenika: Učimo hrvatski 1 (Kosovac i Lukić)) te Razgovarajte s nama! A1 – A2 (Čilaš Mikulić i sur.), u kojima se, u nekim slučajevima, ne vodi računa o „logičnom” pristupu kategoriji osobe, odnosno o perspektivi učenika/polaznika koji se treba staviti u stvarnu govornu situaciju: govornika i sugovornika.
Jezična slika svijeta podzemnoga utvrđenog područja Międzyrzecz:analiza odabranih koncepata
Cilj je ovog rada analizirati jedinstveni empirijski materijal – zidne natpise prikupljene u jednom od najvećih podzemnih prostora u Europi – utvrde smještene na zapadu Poljske. Napušten desetljećima, prostor se pretvorio u svojevrsnu arenu kreativnog, uključujući pisanog, ljudskog djelovanja. Tijekom godina umjetnici, pjesnici, izviđači i turisti ostavljali su tekstove na zidovima: pjesme, aforizme i filozofska razmišljanja. Najveći dio natpisa datira iz 1980-ih i početka 21. stoljeća. Članak se bavi analizom jezičnih i sadržajnih obilježja u pronađenim tekstovima koji tvore svojevrsnu jezičnu sliku svijeta, odražavajući načine percepcije stvarnosti, vrijednosne stavove, životne smjernice i egzistencijalne potrage njihovih autora. Autor pokušava usustaviti prikupljeni materijal, izdvaja semantičke dominante u strukturi tekstova i opisuje fragment podzemne jezične slike svijeta koji oni predstavljaju. Posebna se pozornost posvećuje odnosu prostora i jezične slike – labirint hodnika određuje kompozicijsko-semantičku organizaciju natpisa. Pokazano je kako autori konceptualiziraju vlastite simpatije, antipatije, sumnje i životne dileme, formirajući individualiziranu i često filozofski bogatu sliku svijeta. Razmatrani tekstovi predstavljaju važan element kulturne baštine i oblik izražavanja nacionalnog identiteta Poljaka. Dobiveni rezultati imaju interdisciplinarni potencijal i mogu se primijeniti u lingvističkim, književnim, kulturološkim, sociološkim i povijesnim istraživanjima, kao i u okviru suvremenog smjera proučavanja lingvističkog krajolika.
Psihološki učinci tekstne vrste intervju u hrvatskoj predizbornoj kampanji
Tekstna vrsta intervju novinska je vrsta koja se zbog strukture pitanja i odgovora odlikuje neposrednom i autentičnom komunikacijom, što može imati jedinstvene psihološke učinke na adresata. Budući da se politička komunikacija često temelji na izravnom obraćanju biračima, intervju je najbliža pisana tekstna vrsta koja stvara sličan učinak. Cilj je ovog rada utvrditi na koji način tekstna vrsta intervju djeluje kao sredstvo persuazije i manipulacije biračima tijekom predizborne kampanje te dokazati da intervju omogućuje političkim akterima emocionalni utjecaj na adresate. Istraživanje se temelji na analizi intervjua objavljenih u hrvatskim dnevnim novinama Novi list i Večernji list tijekom parlamentarne predizborne kampanje 2016. godine. Provedena je tekstno-lingvistička analiza na komunikacijsko-pragmatičkoj, tematskoj i jezično-stilističkoj razini, uz primjenu modela koji uključuje i politolingvistički element. Većina tekstova pripada asertivima, podtipu eksplikativa te se u njima bilježe apelativna i persuazivna podfunkcija. Političari se koriste selektivnim naglašavanjem činjenica, metaforama i emocionalnim izjavama kako bi manipulirali percepcijom birača, što tekstnu vrstu intervju čini moćnim alatom političke komunikacije i utjecaja na birače tijekom predizborne kampanje.
Prijevod filmskih naslova s ruskog jezika na engleski jezik
Prevođenje filmskih naslova poseban je jezični i kulturni izazov koji zahtijeva ne samo izvrsno poznavanje jezika već i duboko razumijevanje mentaliteta ciljne publike. Naziv filma ima važnu pragmatičnu funkciju: privlači gledatelja, odražava sadržaj, stvara neka očekivanja i često određuje komercijalni uspjeh filma. Cilj je ovog istraživanja analizirati prevoditeljske strategije kojima se koristi pri prijevodu filmova na ruskom jeziku na engleski jezik, kao i procijeniti stupanj njihove ekvivalencije i adekvatnosti. Materijal za istraživanje čine naslovi filmova na digitalnoj platformi Sovietmoviesonline. Tijekom istraživanja korištene su tehnike kontinuiranog uzorkovanja i kvalitativne analize. Identificirane su i neprilagođene (doslovni prijevod, transkripcija, transliteracija) i adaptivne strategije (izostavljanje, dodavanje, permutacija, žanrovska prilagodba, generalizacija, konkretizacija, gramatičke i stilske transformacije, transkreacija). Naglašava se važnost uzimanja u obzir kulturnih specifičnosti i žanrovskih osobina pri odabiru varijante prijevoda. Utvrđeno je da u većini slučajeva prevoditelji teže pragmatičnoj prilagodbi naslova, čineći ga razumljivim i privlačnim za gledatelje engleskoga govornog područja. To omogućuje očuvanje komunikacijske funkcije izvornog imena, čak i uz veće leksičko-gramatičke transformacije. Analizom se zaključuje da je adekvatnost prijevoda važnija od doslovne ekvivalencije, a uspješan prijevod filmskog naslova zahtijeva kreativan pristup, poznavanje lingvokulturnog konteksta i održavanje ravnoteže između forme i sadržaja.
Prepoznavanje strojno prevedenih engleskih izraza na hrvatskijezik: slažu li se prevoditelji u procjeni?
U ovom se istraživanju ispituje je li moguće razlikovati strojni prijevod od prijevoda koji je izradio čovjek na primjeru prijevoda hrvatskih izraza na engleski jezik. Analizira se u kojoj mjeri se stručni ocjenjivači slažu u procjeni prijevoda kao strojnoga prijevoda ili prijevoda koji je izradio čovjek. U tu svrhu sastavljen je korpus znanstvenih radova iz područja obrazovanja i psihologije, koji se sastoji od triju potkorpusa: 1. korpus izvornih tekstova na hrvatskome, 2. korpus prijevoda izvornih tekstova na engleski jezik koje je preveo čovjek, 3. korpus strojno prevedenih hrvatskih tekstova na engleski. U zadatku prepoznavanja dva profesionalna prevoditelja, izvorni govornici hrvatskoga, razvrstavala su engleske prijevode odabranih hrvatskih izraza kao strojne ili one koje je preveo čovjek. Slaganje među ocjenjivačima iznosilo je 75 % uz umjerenu podudarnost. Rezultati pokazuju da se prevoditelji ne slažu u potpunosti pri procjeni, što podupire stav da postaje teže razlikovati strojno prevedene izraze od prijevoda koje je izradio čovjek.
Современные короткометражные фильмы в практике преподавания русского языка как иностранного
Natallia Kabiak: Learn Russian through Contemporary Short Film. London and New York: Routledge Taylor & Francis Group, 2024. ISBN: 978-1-032-73938-0
Autorska prava (c) 2025 https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Prvi beramski misal – izdanje iz zlatnoga doba hrvatskoga glagoljaštva
Prvi beramski misal: Hrvatskoglagoljični rukopis iz 15. stoljeća. Sv. 1: faksimil. Biblioteka Spomenici, knjiga 6. Glavni urednik Milan Mihaljević. Staroslavenski institut, Zagreb, 2024., 494 str. Prvi beramski misal: Hrvatskoglagoljični rukopis iz 15. stoljeća. Sv. 2: transliteracija. Biblioteka Spomenici, knjiga 6. Glavni urednik Milan Mihaljević. Staroslavenski institut, Zagreb, 2024., 554 str.
Important Ecolinguistic Insights into the Russian Linguistic Landscape and Discourse
Martin Henzelmann: Linguistik des ökologischen Diskurses. Untersuchungen zu Kommunikationsformen in Ökologie und Umweltschutz in der Russischen Föderation. Berlin, Brüssel: Peter Lang Verlag. 2024. ISBN: 978-363-190-118-2
Nova monografija o jeziku/jezicima u bosanskohercegovačkom zakonodavstvu
Emira Mešanović-Meša: Trojezičnost u bosanskohercegovačkom zakonodavstvu (Biblioteka Bosnistika, Monografije, knjiga 29, Slavistički komitet, Sarajevo, 2025, ISBN: 978-9958-648-40-3)
Povijest, književnost i mehanizmi zla u romanu Oslobađanje đavola Feđe Šehovića
Uz romane Gorak okus duše (1983) i Uvod u tvrđavu (1989), Oslobađanje đavola (1987) dio je trilogije Feđe Šehovića (1930–2025), objavljene pod pseudonimom Raul Mitrovich, koja se smatra reprezentativnom za žanr hrvatskoga novopovijesnog romana. Polazeći od uvida u karakterističnu poetičku dualnost toga žanra – s jedne strane sklonost suvremenim postmodernističkim poetičkim postupcima (intertekstualnost, propitivanje granica istine i fikcije te odnosa povijesti i književnosti), a s druge strane oslanjanje na tradicionalne elemente povijesnog romana (moralna struktura, didaktičnost) – Šehovićev se roman analizira iz dvaju aspekata. Prvi se odnosi na intertekstualne strategije i ironijski dijalog s historiografskim diskursom, kojima se potkopava dominantna naracija o dubrovačkom potresu 1667. godine te uspostavlja protupripovijest kojom se razobličuje kulturni mit o Dubrovačkoj Republici. Drugi, moralistički aspekt, povezan s naslovnim motivom „oslobađanja đavola”, uključuje razmatranje zla kao antropološke konstante i pokretačke sile povijesti. Koncept povijesti u romanu, koji podrazumijeva cikličko ponavljanje nasilnih obrazaca, osvjetljuje se iz perspektive mimetičke teorije Renéa Girarda, pri čemu se ukazuje na manifestacije žrtvenog mehanizma na različitim razinama teksta. Dvostruka analitička vizura ukazuje na ambivalentne konotacije odnosa književnosti i povijesti: dok roman intertekstualnim procedurama relativizira i briše granice historije i fikcije, on ih istodobno svojom moralnom strukturom ponovno uspostavlja, pri čemu književnost stječe status privilegiranog medija moralne spoznaje.
Jazyková krajina jako indikátor sociolingvistické situace v dolní oblasti Vítkovice (Ostrava)
Studie se zabývá jazykovou krajinou Dolní oblasti Vítkovice (DOV) v Ostravě a analyzuje přítomnost polštiny jako indikátoru zdejší aktuální sociolingvistické situace. Jazyková krajina je chápána jako komplex jazykových projevů ve veřejném prostoru, jejichž vizuální podoba reflektuje širší kulturní, etnické a komunikační kontexty. V empirické části je pozornost zaměřena na projevy polštiny v prostoru DOV – jedinečného industriálního areálu přetvořeného v kulturně- vzdělávací centrum, které patří k nejnavštěvovanějším turistickým cílům v České republice. Analýza ukazuje, že polština zde funguje převážně jako doplňkový komunikační prostředek vedle češtiny a angličtiny. Výzkum odhaluje různé typy vícejazyčných znaků (duplicitní, fragmentární, komplementární), přičemž dominantní postavení zaujímá čeština, zatímco polština se často objevuje v redukované či stylisticky problematické podobě. Přítomnost polských nápisů je ve sledované městské jazykové krajině důsledkem především cestovního ruchu a pracovní migrace, nikoliv přirozené jazykové vitality polské menšiny, jak je tomu např. na českém Těšínsku. Identifikované příklady dokládají jak inkluzivní jazykovou politiku (např. trojjazyčné informační tabule), tak i projevy potenciálně stigmatizující. Studie tak přináší nejen popis konkrétních jazykových realizací, ale i jejich hodnotící interpretaci: polština v DOV je jazykem druhořadým, přesto stabilně přítomným a nesoucím symbolickou i praktickou funkci. Přítomnost tohoto jazyka ve veřejném prostoru svědčí o jeho určité prestiži a o vědomém přizpůsobení komunikace významné kulturní instituce potřebám přeshraničních návštěvníků.
Francuske bajke Marka Vovčoka i Mykole Tereshchenka – strategija prijevoda
Francuska jezična baština Marka Vovčoka ostaje nedovoljno istražena, osobito u pogledu analize prijevoda, što naglašava relevantnost i aktualnost ovoga članka. Ova studija analizira ukrajinske prijevode Vovčokovih francuskih bajki koje je izradio Mykola Tereščenko, s ciljem identificiranja značajki njegove strategije prevođenja. Za tu je svrhu primijenjena interpretativna teorija prevođenja (Seleskovitch i Lederer 1984), Bermanov koncept „deformirajućih tendencija” (1984) i Venutijeve strategije (1995). Kvalitativna analiza temelji se na komparativnoj studiji izvornoga i ciljnoga teksta. Rezultati istraživanja pokazuju da je prevoditelj uspio postići ravnotežu u prenošenju izvornoga Vovčokova idiostila. Studija je dokazala da je dominantna strategija prevođenja bila domestikacija, koja kao oblik adaptacije neizbježno uključuje primjenu leksičkih i stilskih transformacija. To je osobito vidljivo pri reprodukciji kulturno obilježenih elemenata, poput imena likova, realija, frazeoloških jedinica i folklornih motiva. Kako bi implementirao odabranu strategiju i prenio emotivno, ekspresivno i stilsko obojenje bajki, odnosno dječje literature, prevoditelj se najčešće koristio sljedećim tehnikama: modulacijom, konkretizacijom, generalizacijom, kulturnom korespondencijom, eksplicitiranjem, očuvanjem metafora, remetaforizacijom i funkcionalnom adaptacijom. Istraživanje je također otkrilo pojavu nekoliko Bermanovih „deformirajućih tendencija”, poput racionalizacije, pojašnjenja, ekspanzije i kvalitativnoga osiromašenja. Ovi nalazi upućuju na to da Tereščenkove strategije prevođenja doprinose međukulturnomu posredovanju, povezujući francuske izvornike s ukrajinskim čitateljstvom. Buduća istraživanja mogla bi uključivati komparativnu analizu drugih prijevoda Vovčokove francuske proze.
Pčela, vještica i oltar – o jednome egzemplu iz Petrisova zbornika (1468)
U radu se interpretira dosad neistraženi egzempl K(a)p(i)- t(ul) ot bahoricʼ nečisʼ iz hrvatskoglagoljičnoga neliturgijskog Petrisova zbornika (1468.). U uvodnome dijelu sažeto se prikazuju genološki problemi koje su izazvali dosadašnji pokušaji da se egzempl definira kao književni žanr i u kratkim se crtama prikazuje istraživanje Petrisova zbornika kao cjeline, koje je proveo Eduard Hercigonja, kao i novije analize pojedinih egzempla koji pripadaju korpusu hrvatske glagoljične književnosti. Raščlanjuju se sadržaj i struktura priče o vještici koju vrag nagovara na magijsku uporabu posvećene hostije, priča se povezuje sa skupinom u kasnome srednjem i ranome novom vijeku iznimno popularnih egzempla koji se bave euharistijom i doktrinom o transsupstancijaciji te se tekst, uz oslonac na istraživanje austrijskoga etnologa Leopolda Kretzenbachera, uspoređuje s nizom sličnih egzempla o hostiji u košnici kako bi se utvrdile varijacije temeljne fabule i raznolikost uloga središnjih motiva u rasponu od 12. do 19. stoljeća. Oslanjajući se na uvide iz studije Michaela Ostlinga o suđenjima vješticama u ranonovovjekovnoj Poljskoj, pokušavaju se rasvijetliti različita kulturna značenja koja su takvi tekstovi mogli imati u prošlosti te njihov složen utjecaj na pučku pobožnost. Na temelju stečenih uvida u završnome dijelu rada osvrće se i na paralelni tekst u Fatevićevu zborniku (1617.).
Autorska prava (c) 2025 Igor Medić https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
Svako zlo za neko dobro – o fenomenu zla u hrvatskoj dijalektnoj frazeologiji
U frazeologiji se zamjećuje veća brojnost negativno konotiranih frazema kojima se izražavaju nepoželjna obilježja, ponašanja, osobine ili vrijednosti. Za potrebe ovoga rada obrađuju se upravo frazemi iz toga spektra kojima se izražava nečija zloća ili zloba. Zasebno se usto promatraju i frazemi koji u svojoj strukturi sadrže leksem zlo. Fenomenu zla tako se pristupa na razini izraza i na razini sadržaja, čime se utvrđuju njegova konceptualizacija i motiviranost u frazeologiji. Pritom je frazem shvaćen u širemu smislu te se donose i ovjere drugih malih formi, poput npr. poslovica. Cilj je rada utvrditi koja se značenja ostvaruju frazemima sa sastavnicom zlo u hrvatskome jeziku, ali i koje su sastavnice najfrekventnije u njegovu izricanju te se tako utvrđuje i čovjekova percepcija određenih pojavnosti i realija koje ga okružuju. Građa koja se donosi u radu dijelom je ekscerpirana iz pisanih izvora, a dijelom prikupljena usmjerenim terenskim istraživanjem. Donose se potvrde koje pokrivaju šire govorno područje, tj. ovjerava se građa iz svih triju hrvatskih narječja. Na taj se način utvrđuje i rasprostranjenost pojedinih frazema, to jest njihova ovjerenost na razini hrvatskoga jezika u cjelini (pa i šire) ili isključivo pojedinoga govora. Pritom valja naglasiti da se potonji, regionalno specifični frazemi, mogu prikupiti i kao takvi odrediti isključivo usmjerenim radom na terenu, što dodatno naglašava važnost istraživanja dijalektne frazeologije u okviru hrvatskoga jezika.
Hrvatski studenti i engleski glagoli kretanja koji izriču put –dokazi pozitivnoga i negativnoga transfera
I engleski i hrvatski pripadaju satelitima uokvirenim jezicima, no uvelike se razlikuju po tome kako izražavaju prostorne odnose. Taj je kontrast osobito primjetan kada uspoređujemo engleske glagole kretanja koji izriču put i njihove hrvatske ekvivalente. Hrvatski studenti engleskoga jezika često imaju poteškoća kada je u pitanju uporaba prijedloga s određenim engleskim glagolima koji izriču put, što rezultira netočnim rečenicama. Istovremeno, u slučaju nekih engleskih glagola koji izriču put ne rade greške pri uporabi prijedloga. Cilj je ovoga istraživanja ispitati uz pomoć bihevioralne metode mogu li se navedene poteškoće pripisati transferu iz hrvatskoga. U istraživanju su sudjelovala 82 ispitanika koji su rješavali upitnik koji je sadržavao i glagole koji izriču put i one koji izriču način kretanja. Rezultati upućuju na postojanje jakoga negativnoga transfera u slučaju engleskih glagola kretanja koji izriču put čiji su hrvatski ekvivalenti prefigirani glagoli kretanja nakon kojih slijedi prijedlog koji dijeli oblik s prefiksom. Nasuprot tomu, postoje indikacije pozitivnoga transfera u slučaju engleskih glagola kretanja koji izriču put čiji su hrvatski ekvivalenti prefigirani ili neprefigirani glagoli nakon kojih ne slijedi prijedlog. Rezultati ovoga istraživanja mogu pomoći pri oblikovanju učinkovitih metoda za poučavanje prijedloga.
Negativni stereotipi o ženama u rodno obilježenim frazemima govora Rožaja
U ovom radu analizirani su negativni stereotipi o ženama u rodno obilježenim frazemama govora Rožaja. Frazeme, kao dio organskog idioma, pružaju uvid u načine konceptualizacije ženskog roda. Njihovom analizom nastojimo da prikažemo kako se u jeziku odražava sociokulturna percepcija žene. Istraživanje je rađeno na korpusu od 60 frazema, koje se odnose na ženu i upućuju na njenu poziciju u sociokulturnom modelu, prikupljenih terenskim istraživanjem na govornom području Rožaja tokom 2023. i 2024. godine. Frazeme sadrže sliku žene utemeljenu na stereotipima i predrasudama, koja je proistekla iz muškocentrične ili deformisane društvene predstave. Naš je cilj u ovom radu utvrditi u frazemama govora Rožaja primjere negativnih rodnih stereotipa koji se odnose na ženu, a koji imaju potencijal da oblikuju kolektivnu sliku o ženi. Semantička analiza korpusa sprovedena je tumačenjem frazema motivisanih stereotipima. Frazeme se analiziraju prema vrsti zastupljenog stereotipa, što je u radu predstavljeno u nekoliko potcjelina. Istraživanje pokazuje da je žena u frazeologiji predstavljena kao intelektualno ograničeno, brbljivo, svadljivo i konfliktno, nepromišljeno i nepouzdano, promiskuitetno i nemoralno, zlo, lukavo i varljivo biće. Zaključuje se i da je predstavljena kao emocionalno i fizički slabije biće, te uopšte kao inferiorno, podređeno biće. Rezultati analize ukazuju na to da frazeologija odražava izraženu mizoginiju i seksističke obrasce u percepciji ženskog roda.
Jezični savjeti časopisa Jezik u vrijeme uredništva Ljudevita Jonkea
U današnje vrijeme jezično savjetništvo prati trendove, pa se tako savjeti objavljuju u medijima, na različitim platformama, društvenim grupama i sl. Međutim, nekada su se savjeti objavljivali samo u jezičnim savjetnicima ili časopisima u kojima su se nerijetko oslikavali korisni jezični interesi te vladajući jezični stavovi. U tome se kontekstu može govoriti i o povijesti jezičnoga savjetovanja, pa se u literaturi uglavnom spominje podjela na četiri razdoblja (Rišner 2006; Protuđer 2004; Baraban 2018 i dr.). Jonke se u većini svojih savjetodavnih članaka dotiče tada, a i sada aktualnih pravopisnih problema. Pravopisni se jezični savjeti uglavnom vezuju uz uvijek aktualna pravopisna pitanja alternacija ije/je. Osobito je zanimljiv Jonkeov članak u kojemu se osvrće na plakat o gostovanju beogradskoga cirkusa u Splitu 50-ih godina prošloga stoljeća napisanoga gotovo u cijelosti na ekavici. Jonke se također dotiče sastavljenoga ili rastavljenoga pisanja negacije glagola htjeti pri čemu sugerira Boranićevo rastavljeno pisanje ne ću. U ovome će radu fokus biti upravo na razdoblju nakon Drugoga svjetskog rata, odnosno od 1952., kada se pokreće časopis Jezik s glavnim urednikom Ljudevitom Jonkeom, pa sve do 1970. godine. U tome je razdoblju zajedno sa svojim suradnicima i članovima uredništva pisao, među ostalim, i jezične savjete, stoga će se u radu dati pregled jezičnih savjeta danih u rubrici Pitanja i odgovori, ali i ostalih savjetodavnih članaka sljedećih autora: Ljudevita Jonkea, Mate Hraste, Milana Moguša, Petra Skoka, Josipa Hamma, Josipa Vončine, Božidara Finke, Rikarda Simeona, Slavka Pavešića, Zlatka Vincea, Stjepana Babića te Vladimira Anića.
Autorska prava (c) 2026 Slavica Vrsaljko https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Područje akcentologije hrvatskoga standardnog jezika u nekim dijelovima nije sređeno i zbunjuje ne samo „obične” jezične korisnike nego i jezične stručnjake. Rad je prilog utvrđivanju naglasne norme imeničkih tvorenica nultim sufiksom. Cilj je rada pratiti širenje sekundarnoga dugouzlaznog naglaska tipa pónos, pródor na račun izvornoga kratkouzlaznog naglaska tipa pònos, pròdor u jednojezičnim rječnicima hrvatskoga jezika te na temelju usporedbe kodificiranoga i verificiranoga naglaska prepoznati razvojne tendencije hrvatskoga standardnojezičnog naglašavanja u korpusu predmetnih tvorenica – dvosložnih izvedenica muškoga roda nultim sufiksom od glagolā izvorno kratkih prefiksa. Pokazuje se da opstojnost kratkouzlaznoga naglaska u jednojezičnim rječnicima nije ugrožena, ali ne čuva se tako dobro kao u starijim, dvojezičnim rječnicima; često je kolebanje između dvaju uzlaznih naglasaka te dubliranje zbog analoških utjecaja (npr. dòpis i dópis prema zápis). Neusklađenost rječnikā upućuje na to da se radi o procesu koji je u tijeku. Ispitivanjem stanja u standardnoj zapadnonovoštokavskoj izgovornoj praksi utvrđeno je da je dugouzlazni naglasak u ekspanziji i potiskuje kratkouzlazni: pogotovo kod izvedenica s određenim prefiksima (do-, po-, pro-), u novijim tvorenicama od kojih su mnoge stručni nazivi (npr. dópis, pógon, prómet, úred). U izboru između kodificiranoga naglaska i naglaska koji je ustaljen u standardnoj zapadnonovoštokavskoj izgovornoj praksi prednost bi trebalo dati tomu drugom.
Autorska prava (c) 2026 Helena Delaš https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
O autorima, motivima i perspektivi u hrvatskoj dijalektnoj leksikografiji
U stotinjak godina hrvatske dijalektne leksikografije postignuti su značajni rezultati. Dok su sve do posljednjega desetljeća 20. stoljeća rječnici objavljivani sporadično, uglavnom kao dodatak drugim publikacijama ili u specijaliziranim časopisima, a rjeđe kao samostalna djela, od osamostaljenja Republike Hrvatske do danas broj je rječnika umnogostručen. Pozitivna je okolnost u procesu izrade rječnika bio ubrzan razvoj osobnih računala, odnosno programa u kojima se rječnik može tehnički relativno lako izrađivati. Među dijalektnim leksikografima većina su amateri koje na izradu rječnika hrvatskih mjesnih govora, manjih i većih areala ili cijelih dijalekata najčešće potiču različiti unutarnji motivi. Proučavanjem predgovora i pogovora više od 130 hrvatskih dijalektnih rječnika, objavljenih od 1957. godine do danas, mogu se otkriti i grupirati motivi njihovih autora, ali se na temelju najosnovnijih biografskih podataka o autorima može i djelomice predvidjeti razvoj hrvatske dijalektne leksikografije.